ההיסטוריה של הצ'יוואווה – צלילת עומק לגזע
לסרט "לא רק בלונדינית" עם ריס וית'רספון היה עוד כוכב קטן וחמוד, כלב צ'יוואווה קטן שנילווה אליה כחבר נאמן ושותף למסעות שופינג. ובכן, לגזע הקטן הזה יש מקורות מיסטיים וקדומים הרבה לפני התהפוכות שעבר והפכו אותו לבן לוויה נאמן למשפחות וגם למפורסמים רבים שניתן לראות אותו איתם נילווה אליהם בתיק יוקרתי לכלבים שעולה לפעמים אלפי דולרים.
אז מה מקורו ומה ייעודו המקורי של כלב הצ'יוואווה? התיאוריה הידועה ביותר מספרת לנו שהצ'יוואווה מגיע מגזע עתיק בשם טק'יצ'י (Techichi) שהאצטקים השתמשו בו לעתים קרובות בטקסים כקורבן. אבל האצטקים גם האמינו שלטקיצ'י יש כוחות ריפוי מיסטיים ולכן גם חלקו לו כבוד ולא רק השתמשו בו כקורבן. ומאז המאה ה-19, הצ'יוואווה גדל ככלב לוויה פופולרי.
רוצים ללמוד איך הגיע הצ'יוואווה מגזע ששימש בטקסים מיסטיים לבן לוויה שלעיתים יש לו אפילו תיק נשיאה אופנתי משלו? המשיכו לקרוא כאן ב – alldog.
ההיסטוריה העתיקה של הצ'יוואווה
ההיסטוריונים מסכימים שמקור הצ'יוואווה הנו במקסיקו כמו גזעים ספורים אחרים, והוא עתיק מאוד.
הרבה לפני גילויו במקסיקו במדינת צ'יוואווה (ומכאן שמו), הצ'יוואווה, או גזע דומה, נמצאו מגולפים בעץ שנוצר על ידי הציוויליזציה הטולטקית העתיקה.
הכלב המגולף, המכונה "טקיצ'י", נחשב לגרסה גדולה יותר של מה שאנו מכירים כיום כצ'יוואווה.
כאשר הציוויליזציה האצטקית השתלטה על האיזור, הטקיצ'י לקח חלק מרכזי בטקסים של האצטקים.
האמינו כי הטקיצ'י הוא בעל כוחות מיסטיים והוא יכול להוביל נשמות לעולם התחתון, מה שתרם לכך שהם שימשו בטקסים רבים כמנחה (קורבן).
פרט לתפקיד טרגי זה, האמינו כי הטקיצ'י הוא בעל כוחות ריפוי וכוחות מיסטיים שחורגים מההווה ולכן קיבל יחס של כבוד.
אך גם זה לא תמיד הציל את הטקיצ'י מלשמש לעיתים כמזון ע"י הטולטקים.
ככל שחלפו השנים, גזע הטקיצ'י החל להתפתח למה שאנו מכירים כיום כצ'יוואווה המודרנית.
שרידים של הצ'יוואווה המודרנית התגלו במדינת צ'יוואווה במקסיקו בתחילת המאה ה-18. הצ'יוואווה קטן בהרבה מאביו הקדמון הטקיצ'י, ובדרך כלל שוקל לא יותר מ- 3 ק"ג לכלב בוגר.
עד לפני מספר שנים, בעקבות שרידים שהתגלו במדינת צ'יוואווה במקסיקו בתחילת המאה ה-19, האמינו שהצ'יוואווה המודרנית קטנה בהרבה מאבותיו, עקב הכלאות שונות עם גזעי טוי. אך כיום, בעקבות ממצאים חדשים של שרידי צ'יוואווה משנת 100 לספירה שנמצאו במחוז ורסקוז (Veracruz), מקסיקו, ידוע שגודלם של הצ'יוואווה המודרני דומה לזה של אבותיהם מלפני מאות שנים.
הגזע הפך פופולרי בארצות הברית ומדינות רבות ברחבי הגלובוס, וזה מחזיר אותנו להיסטוריה המרתקת, מיסטית ולעיתים אכזרית של גזע טוי זה.
ההיסטוריה המודרנית של הצ'יוואווה
בתחילת המאה ה-16 השמידו הכובשים הספרדים את כל שרידי התרבות המקומית, כולל הצ'יוואווה, אך כעבור 300 שנה, ב-1895, התגלו מחדש כלבים קטנים אלו. עד מהרה הם הפכו לחיות מחמד אופנתיות במקסיקו סיטי, ומאוחר יותר, בארצות הברית וביפן. עבורם ועבור עמיתיהם, הפאגים והפקינזים, הם ערכו חתונות ומסיבות תה.
בשנת 1904, לאחר הקמת מועדון המלונה האמריקאי בשנת 1885, הצ'יוואווה הוכר כגזע רשמי בארצות הברית.
מאז שנות ה-50 הצ'יוואווה נעלמה לפתע שוב, ורק בסוף 2005 הם הפכו שוב לפריטי אופנה מבוקשים, הפעם בקרב מפורסמים.
כל מעריצי הצ'יוואווה יודעים שפאריס הילטון ובריטני ספירס היו אוהדות מושבעות של גזע הצ'יוואווה. 60,000 צ'יוואווה רשומים בלוס אנג'לס, רובם נקראים "נסיכה".
הצ'יוואווה נותר, עד היום, גזע הכלבים הקטן ביותר בעולם. זה הופך את הגזע הקטן והחמוד הזה ל "כלב התיק" המושלם עבור כל הנשים העשירות שאנו רואים בסרטים.
כיום, כאשר אנו רואים צ'יוואווה, אנו לא חושבים עליו עם יכולות מיסטיות כלשהן אלא יותר על ה- "צ'יוואווה מבוורלי הילס".
![צ'יוואווה שחור בתיק נשיאה קטן](https://alldog.co.il/wp-content/uploads/2021/12/cachorro-chihuahua-en-una-bolsa-de-perros.jpg)
ואכן בימינו הצ'יוואווה היא חיית מחמד ביתית לגמרי. חלק מהצ'יוואווה מזווגים עם כלבים אחרים כדי ליצור גזעים קטנים יותר של כלבים אחרים.
למרות שהצ'יוואווה אינו נחשב לכלב עבודה, תפקידו בבית במקומות אחרים בעולם יפתיע אתכם!
כמו רוב הכלבים, לצ'יוואווה יש אינסטינקט טבעי לצוד. אבל, מכיוון שהצ'יוואווה הם, למעשה, גזע הכלבים הקטן ביותר בעולם קשה להם לצוד בע"ח אחרים כלשהם.
עם זאת, במקסיקו מצאו דרך לתקן זאת.
במקסיקו, זה לא נדיר לראות אדם מתאמן או מאפשר להשתמש בצ'יוואווה שלו לציד. שם, בגן ביתו, הצ'יוואווה משמש לעתים קרובות לציד מכרסמים קטנים, כמו עכברים וחולדות.
אז בפעם הבאה שיש עכבר בבית, אל תתפלאו אם תשימו לב שהצ'יוואווה שלכם רודף אחריו!
בציד של מכרסמים קטנים הגודל שלהם הוא יתרון: הם יכולים להיכנס לאותם מקומות שכלבים אחרים לא יכולים וכך לצוד עכברים ופולשים קטנים אחרים.
ההיסטוריה של הצ'יוואווה וההשפעה על המראה והאופי שלו כיום
אנחנו כבר יודעים שבכל העולם, הצ'יוואווה משמש ברוב המקרים ככלב משפחה ובן לוויה בלבד. הם אינם משמשים כחיות שירות רשמיות, אך כן משמשים כחיות מחמד יוקרתיות וסמל סטטוס אצל מפורסמים שונים.
עם זאת, ישנם גורמים נוספים לגבי הצ'יוואווה שהפכו אותם לגזע כה פופולרי בעולם המודרני.
מראה חיצוני של הצ'יוואווה כיום
הצ'יוואווה של היום מתוארת לעתים קרובות כבעלת ראש "בצורת תפוח". התאוריה היא שצורה זו באה מאביו הקדום של הצ'יוואווה, הטקיצ'י, שתואר גם הוא עם אותה צורת ראש כפי שנמצאה בגילופים עתיקים.
השער הקצר והאוזניים הגדולות של הצ'יוואווה ממלאים תפקיד בייעודו כציד מזיקים ואפילו חרקים.
האוזניים הגדולות והבולטות שלהם שימשו פעם (ועדיין משמשות) כדרך לייצב טמפרטורות ואת חום הגוף שעולה במהלך הציד.
משערים גם שצורת אוזניו מאפשרת לו לקלוט יותר קול. זה שימושי במיוחד כאשר הם צדים חרקים.
הפרווה הקצרה של הצ'יוואווה גם עוזרת לו לווסת את הטמפרטורה שלו בזמן ציד. עם זאת, זה תורם מרכזי לנטייתו של הצ'יוואווה לסבול מרעידות. רוב בעלי הצ'יוואווה דואגים לכך על ידי הלבשת כלבם בסוודר בחורף.
האופי והטמפרמנט של הצ'יוואווה כיום
הצ'יוואווה הוא צייד מטבעו בדיוק כמו גזעים אחרים של כלבים; ככזה, הצ'יוואווה לא מסתדרים בדרך כלל עם גזעים אחרים מלבד צ'יוואווה.
המזג הרע שלהם עם כלבים אחרים עשוי לנבוע מנטייה להאמין שהם בעצם הרבה יותר גדולים ממה שהם. אמנם זה לא הגיוני מבחינת האבולוציה שלהם, אבל ההתנהגות הזו מאפיינת אותם.
עוד תכונה אישיותית שכיחה בצ'יוואווה היא עד אהבתם להיות ליד בעליהם וכמה שיותר קרוב. הם נוטים להתכרבל ואוהבים לשכב לידם, זאת הם עושים בין השאר כדי להתחמם מאחר והפרוות שלהם קצרה מאוד והם סובלים מרעד, אבל גם כי הם פשוט אוהבים להיות איתם.
באופן כללי, צ'יוואווה מהווים חיית מחמד נהדרת לכולם. הם אוהבים להיות בקרבת אנשים ולרצות את בעליהם. הם באמת גזע מדהים.
גזע זה הוא חבר מוערך בעולם הכלבים, ולהיסטוריה שלהם יש חלק גדול בזה.
בפעם הבאה שאתם פוגשים את "כלב הארנק" המפורסם הזה, תנו לו ליטוף והראו לו המון אהבה.
אימצתם או רוצים לאמץ? לחצו כאן לרעיונות לשמות לכלב צ'יוואווה.
שאלות קשורות
מתי נולד או נוצר גזע הצ'יוואוואה המודרני כפי שאנו מכירים כיום?
נראה שהצ'יוואווה הופיעו בהיסטוריה בסביבות המאה ה-19, אם כי יש עוד כמה מקומות שבהם עדויות כביכול מצביעות על קיומם כבר בשנת 100 לספירה!